Još od početka vremena...
pripovjedači su očaravali publiku širom svijeta svojim riječima.
Ali postoji još rijeđi dar:
Ima onih, koji glasnim čitanjem...
mogu oživjeti likove.
Izvaditi ih iz knjiga i dovesti u naš svijet.
Idi sada spavati. Idi spavati, djevojčice moja.
Možda će ovo upaliti. Pusti me da joj čitam. -Premlada je.
Ne.
Zašto meni ne čitaš?
"Jednom davno, postojala je draga mala djevojčica...
koju su voljeli svi koji su je upoznali...
ali posebno njena baka, koja bi joj dala sve.
Jednom joj je dala malu crvenu baršunastu kapu".
Što je to bilo?
Što?
Ne znam. Ništa.
"Crveni baršun joj je tako savršeno odgovarao
da je odbijala nositi bilo što drugo.
Zato su je zvali Crvenkapica".
Većina od tih, takozvanih, Čudoustih, preferira sakrivanje svoje vještine.
A neki od njih niti ne znaju za taj svoj dar
sve dok ne bude prekasno.
SRCE OD TINTE
Je li to pravi put? -Na sljedećem skretanju lijevo.
Jesi li sigurna? Jer mislim da smo ga promašili.
Tko je vozač? Tata.
Tko je navigator? Ja. Jesmo li se ikad izgubili zbog mene? -Ne.
Ne.
Oh, hej. Gledaj, Bigfoot.
Hej! Skretanje, lijevo, lijevo, lijevo!
Alpska Antikvitetna knjižara bi trebala biti na kraju ove ulice
i na desnoj strani trga. -Dobro.
Usput, kako to da je svaka knjižara u koju idemo stara tisuću godina?
Zašto ne možemo ići u neku koja prodaje vruću čokoladu i nove knjige?
Što bi jedan dobar knjigovezac poput mene radio u novoj knjižari?
Volim stare knjige. Marmorirane stranice... -Kožni uvez...
Ja volim ovakva mjesta.
Možda ćeš je ovdje naći, Mo. -Naći što? -Knjigu koju uvijek tražiš.
Ne tražim ništa osobito. -Mislim da nisam primijetila?
Nikad ne napuštaš knjižaru ako nisi provjerio svaki kutak.
Zar to ne radimo oboje? -Ne, ti uvijek izađeš razočaran.
Ponekad su ti čak i oči malo crvene.
To je zato što su stare knjige prašnjave.
Hej, gledaj, Harriet Špijun.
Idem unutra. Želiš li ući?
Tajni Vrt! -Ili možeš ostati ovdje.
Dobar dan. Ja sam Mortimer Folchart.
Ah! Čuveni doktor za knjige. Pa, došli ste baš na vrijeme.
Pogledajte ovog jadnog pacijenta. Mislite li da ga možemo spasiti?
Mislim da mu je prognoza dobra. -Odlično.
Imate dobru kolekciju. -Da. Ako želite razgledati, samo izvolite. -Hvala.
Lijep, inteligentna pogleda.
Što kažeš da ga nazovemo Crni Ljepotan?
Oh, drago dijete.
Zamisli, Heidi.
Jarčevi ljudi su tražili Lakoprstog na krivom mjestu.
Jugozapadni kraj Otoka s Blagom.
On nije napustio selo.
Nije ni pokušao.
Lakoprsti je bio u Bastinoj kući.
Što se to penje uz brdo? To je nekakva zvijer!
Lakoprsti.
Ne voli da ga škakljaju.
A ti bi trebala biti pažljivija. Njegovo ime je Gwin.
I znam da izgleda neodoljivo,
ali znaš što kažu o knjigama i koricama.
Uh... Da, znam.
Isto tako znam što kažu o razgovoru sa nepoznatima. Ispričajte me.
Ali ja nisam stranac, Meggie.
Nećeš me se sjetiti, samo jednom smo se sreli, a ti si bila jako mala.
Ali nisam stranac.
Pozdrav, Čudousti.
Samo sam razgovarao s tvojom kćerkom.
Meggie, sačekaj me u kombiju. U redu je, on je stari prijatelj.
Tata. -Odmah!
Idemo ja i ti malo prošetati.
Tražio sam te.
Godinama sam bio korak iza tebe.
Čekao sam da pronađeš ono za čim si tragao.
Reci što želiš.
Želim da popraviš ono što si napravio prije devet godina.
I došao sam te upozoriti, Jarac zna gdje živiš.
Njegovi ljudi su sada tamo i čekaju vas da se vratite.
On želi da mu čitaš. -Pa, on nema sreće. Više ne čitam na glas.
Ako te on pronađe, misliš da ćeš imati izbora?
Mogao bih ti pomoći da ostaneš sakriven, ali neću.
Osim ako ne obećaš da ćeš me poslati doma. Ovdje sam predugo.
Pošalji me doma, Čudousti.
Čitaj mi. -Žao mi je, ne mogu ti pomoći. To je preopasno. Ne može se kontrolirati.
Ako mi ti nećeš pomoći, pronaći ću nekoga tko hoće. Samo mi daj knjigu.
Koju knjigu? Nemam knjigu.
Nemaš knjigu? -Ne. Sve sam pretražio. Nemam je.
Što je u vreći?
Jesi li je konačno pronašao?
To je smiješno, zar ne? Čudno, pojavio sam se ovdje upravo u ovom trenutku.
Znaš, postoje trenuci u životu kad se zvijezde jednostavno usklade.
Ali ovo nije jedan od tih trenutaka!
Tata!
Meggie! -Što se događa? -Rekao sam ti da ostaneš u kombiju! Trči!
Ulazi, ulazi!
Hajde. Kreći!
Stani! Pokušavam ti pomoći!
Što to radiš? Ostavi to. -Želim vidjeti knjigu!
Ne smiješ ni dotaknuti tu knjigu, razumiješ li? -Ne, uopće ne razumijem.
Što je ta knjiga? Zašto je taj čudni čovjek s ožiljkom želi?
Zašto te on zove Čudousti? -Ne mogu ti reći.
Moraš mi reći. -Ne, moram te zaštititi.
I tvoju majku.
Moju majku? Kakve ovo ima veze sa njom?
Meggie, molim te, samo...
Preplašena sam, Mo.
Meggie, pobrinut ću se za tebe. Uvijek jesam, i uvijek hoću.
Barem mi reci gdje idemo. -Idemo u Italiju.
Tamo imaš sjajnu tetu. Važno je da tamo dođemo. Ok?
Molim te, Meggie. Dosta ispitivanja.
Je li ona srdačna, ova moja sjajna teta?
Svidjet će ti se.
Molim vas, prestanite zvoniti na to prokleto zvonce!
Nakon nekog vremena. Treba se naviknuti na nju.
Dobro.
Što je?
Elinor.
Pa, za ime Boga.
Drago mi je da si se konačno vratio ovdje, Mortimer.
Moje jadne knjige su u groznom stanju koje vapi za obnovom.
Ne brini. Ja ću se pobrinuti za to. -Ne igraj se sa hranom, dijete. Nisi beba.
Pogledaj ju, mršava je poput mjehurića sapunice.
Toliko me podsjeća na njezinu majku.
Ne samo kad otvori usta, ako to ikad radi. Kad već govorimo...
Nismo se čuli s njom, ako je to je ono što si mislila. -Oh, dobro, nema veze.
Ja sam odrasla bez majke. Nije mi to naškodilo.
Ne, moja majka je jednostavno odjurila na safari, i nikad se nije vratila.
Izgleda da žene u našoj obitelji to rade, jednostavno odu u pustolovine.
Ne ja, ja radije ostajem tu gdje jesam. Ali, tvoja majka...
Pa, ona je htjela pravu stvar. -Moja mama je željela mene.
I onda je jednog dana otišla bez objašnjenja.
Da li to zoveš pustolovinom? -Ne, to zovem napuštanje.
Bravo, Elinor. -Ti znaš da je to istina.
Mama nas nije napustila. -Ne. Ne, nije.
Što se zaista desilo s njom?
Nisam više dijete. Odrasla sam.
Skoro.
Dovoljno da znam najvažniju stvar koja mi se ikad desila.
Nemoj misliti da nisam shvatila zašto ne idem u redovnu školu.
I zašto stalno putujemo od mjesta do mjesta.
Svih ovih godina si u potrazi za majkom.
I tom knjigom, ali ja jednostavno ne razumijem kako su te dvije stvari...
Meggie.
Moraš mi reći nešto.
Ponekad pišem o njoj. -Stvarno?
Da. Izmišljam priče o tome...
Izmišljaš priče? Meggie, znaš da ne želim da to radiš.
Ali moram. Osjećam se kao da mi je te riječi vraćaju.
Da.
Pisana riječ.
To je moćna stvar.
Moraš biti oprezna sa tim.
Misliš li da ćemo je ikad ponovno vidjeti?
Nadam se da hoćemo, Meggie.
Nadam se da hoćemo.
Makni se od toga! Tri koraka nazad!
Što radiš? Ovo mjesto nije za djecu. Mislila sam da sam bila jasna. Izlazi.
Žao mi je, samo sam tražila knjigu za čitanje.
Je li to otisak nosa? Imaš li pojma koliko je dragocjen ovaj rukopis?
Da, znam.
Oh, znaš, zar ne?
To je perzijsko, zar ne?
Mogu to reći po iluminaciji,
ružičasta i plava i pozadina sa zlatnim uzorkom.
Možda iz kasnog 12. stoljeća ili tako nešto?
Bože, kakva mala sveznalica.
Prekrasno je.
Jeste, zar ne? Ali ja jednostavno obožavam sve perzijsko.
Onda ste bili u Perziji? -Da, stotinu puta.
Kao i u St. Petersburgu, Parizu, Međuzemlju, dalekim planetama i Šangri-la.
I nikada nisam morala napustiti sobu.
Knjige su avanture. One sadrže ubojstva, ozlijede i strast.
Vole svakoga tko ih otvara.
Ako obećam da neću ništa dirati,
mogu li samo sjediti i čitati ovdje neko vrijeme?
Na toj stolici pored prozora se ona znala sklupčati i čitati.
Ona?
Tvoja majka.
Tvoj otac joj je ovdje znao čitati.
To je bilo njezino.
Ako nađem makar i knjišku oznaku izvan svog mjesta, zaključat ću ovu sobu
i nikada više nećeš ući u nju, to ti obećajem.
Tada Dorian Gray odškrine vrata.
Kao što je i učinio...
Zbogom...
zarobljeni unutar...
želja za osvetom...
Pokušao sam te upozoriti.
Dao sam ti svaku priliku da mi pomogneš, ali si odbio.
Sve što si trebao napraviti je da me učitaš natrag. Mogao si zadržati knjigu.
Ali ti si morao bježati. Pa sam se okrenuo Jarcu.
Što? -On je obećao da će mi pomoći. -Što si učinio?
Meggie!
Vani su neki ljudi! Pokušavaju provaliti u kuću!
Meggie!
Mo, čuvaj se!
Mortimer, moje knjige!
Bok, Čudousti.
Basta? -Jesam li ti falio?
Stanite!
Oh, ti nepismeni kretenu! -Držite ga!
Uništavate remek-djela!
Remek-djela, vi neuki idioti!
Prestanite! Kunem se, sve ću vas ubiti!
Znaš da to mogu! Trebalo bi mi samo nekoliko riječi!
Nećemo se morati brinuti o tvojim riječima ako ti odrežemo jezik!
Sjećaš se moje posjetnice, zar ne? Jedan, dva, tri!
Ukoliko to ne upali...
pa, uvijek je tu tvoja kćer.
Pusti me! -Nitko neće biti ozlijeđen. -Da, vatra! Vatra.
Nismo li se to dogovorili? Nismo li se to dogovorili?
Da, dogovorili smo se, dogovorili smo se!
Zli duhovi, odbacujem vas. Zli duhovi, odbacujem vas!
Tata! Tata!
Dobro, stavi ih u kombi.
Nećeš voditi i njih. -Jarčeva naredba.
Uostalom, trebat će nam neko sredstvo
da nagovorimo tatu da čita.
Meggie!
Ne uvlači moju kćer u ovo. Za ime boga, ona je samo dijete.
Ne, nemoj! Ne! -Što je ovo? -Ne. -Moja jedina nada da pronađem ženu.
Moja jedina nada da odem doma! -Ne!
Što je to? Kada ćeš mi reći što se dešava?
Je li ti tvoj otac ikad čitao priče za laku noć, Meggie?
Možda ga želiš upitati zašto. -Daj mi to.
Ja ću to uzeti!
Ne!
Oh, moje knjige! Ne!
Idemo. Požuri.
Oh, moje knjige!
Hajde!
Meggie.
Gdje smo?
Oni su ovdje.
Hej, oni dolaze!
Oh, kako je krasno.
Nakon tebe.
Hajde, van! Van!
Oh, kako su grubi!
Mičite se! Mičite se!
Otkucava.
Leteći majmuni.
Što je ovo mjesto? -Ne znam.
Dobro došli u naše skromno prebivalište. Uživajte u boravku. -Hajde!
Ne, neću dijeliti ovu prljavu stračaru sa tim stvorenjima!
Hajde, ulazi!
Ulazite!
Što radimo ovdje, Mortimere?
Odakle dolaze ta čudovišta?
Iz knjiga.
Izašli su iz knjiga. -O čemu govoriš?
Mortimer, budi brzi i jasan, ili se kunem da ću te razbaštiniti.
Izašli su iz knjiga? Kako to misliš?
Dođi ovamo.
Meggie,
ovo je priča koju si čekala da čuješ."
Elinor, ti si bila na sajmu knjiga
i mi smo ti čuvali kuću. Ja, Meggie, tvoja mama.
Te noći smo bili u knjižnici,
pa sam otvorio knjigu koju smo upravo kupili.
Srce od Tinte.
Bila je dobra. Puna pustolovina i magije
i stvorenje koje su zvali Sjena. Zastrašujuće.
Pročitao sam nekoliko poglavlja na glas i ništa se nije dogodilo.
Tada su se pojavili, iz ničega,
iz srednjovjekovnog svijeta u knjizi. Prvi je bio Jarac,
bandit ubojica koji radi za zlog kneza.
Zatim se pojavio Basta, njegov pomoćnik s nožem.
A zatim Lakoprsti,
putujući žongler vatrom sa čarobnim moćima.
Moj glas ih je doveo. -Tvoj glas ih je doveo iz knjige?
A njena majka je ušla u nju.
Tako to djeluje.
Lakoprsti nas je te noći spasio od Jarca.
Tek tad sam shvatio da je
Resa, tvoja majka,
nestala.
Oni su izašli iz knjige, a ona je ušla u nju.
Resa!
I to je, Meggie, bio posljednji put da sam ti čitao.
Noć u kojoj smo izgubili tvoju majku.
Ona je ušla u knjigu.
Za ime Boga, Mortimer!
Svih ovih godina si dozvolio da mislim najgore o Resi!
Zašto nam nisi rekao? -Bi li mi vjerovala?
Želio si iščitati mamu iz knjige.
Zbog toga si sve ove godine tražio Srce od Tinte.
Misliš, ako je ona živa.
Rekao si da je zarobljena u toj knjizi. Kako znaš?
Tko može reći da je otišla tamo? Ako i je,
kako je mogla preživjeti devet godina ako su čudovišta nalik ovima?
Ili gora.
Kako znaš gdje je ona? Ili da li je živa.
Kako znaš?
To je poput ilustracija u knjizi. -Nekako zastrašujuće.
To je odvratno. Čovjek nema nikakvog ukusa.
Hoćeš li me prestati gurati!
Meggie, samo se pravi da si u knjizi. Djeca u knjigama uvijek pobjegnu.
Ne, ne pobjegnu.
Sjećaš se Djevojčice sa šibicama? Našli su je smrznutu u uličici.
Hodajte.
Uđite.
Sačuvali smo vam dobra mjesta.
Jarac.
Rekla sam ti da prestaneš!
Molim vas.
Ostario si.
Ti imaš dvorac. -Tako je. -I novu frizuru.
Krasan dvorac u skrovitom dijelu zemlje,
daleko od znatiželjnih očiju.
Oh, da, prilično sam se dobro prilagodio tvom svijetu, zar ne?
To mora biti tvoja kćer. Još ima toliko toga za doživjeti.
Ti si, međutim, glasna babetina. Stvaraš buku i bez otvaranja usta.
Vi barbarski likovi iz šund romana!
Vaša zloba je usporediva s vašom glupošću!
Ne znam kako stvari stoje u vašem trećerazrednom romanu,
ali tamo od kuda sam ja došla ljudi ne idu okolo i uništavaju knjižnice!
Moje životno djelo, uništeno od hrpe nenačitanih nasilnika!
Nemam strpljenja za stare žene s velikim ustima.
Znaš mog čitatelja.
Darius, zašto ne pokažemo gostima sa čim se borim?
Pročitaj to.
Ali, rekao si
da neću trebati čitati kad on dođe.
Da, dobro, lagao sam, kad sam to rekao, zar ne?
Čitaj knjigu.
"Rapunzel je imala sjajnu dugu kosu.
Bila je fina poput zlatne pređe.
A kad je čula..."
Pomoć! Ne!
Pomoć!
Vidiš?
Pogledaj tekst na njenom licu. Samo je napola iščitana iz knjige.
Odvedite je u tamnicu. -Ne!
I ošišajte ju. -Ne!
Neću čitati na glas, ako je to tvoja namjera.
Ne s njima u prostoriji. -Dovedi djevojku, molim te.
Vi uzmite...
Ovako će ovo funkcionirati: Ti ćeš napraviti upravo ono što ti naredim,
ili ću ubiti staru i zaključati tvoju kćer za sva vremena. Je li to jasno?
Super. Pa, hajde da započnemo, može?
To je sjajna knjiga, ispunjena bogatstvom.
Iščitavaš blago? -Za sada. Netko mora platiti za popravke, a mještani su suhi.
Upozoravam te. Ja nemam kontrolu nad onim što dolazi i odlazi.
Nemam pojma što će se desiti.
Pa, to bi onda trebalo biti zabavno. Pokušajmo.
"Kasim je promatrao blago u pećini.
Planine zlata i srebra su se protezale od poda do stropa.
Hrpe svile i vreće dragulja.
Kasim je prikupio svo blago koje je mogao ponijeti,
samo da bi pronašao zatvoren ulaz u pećinu.
I po volji Allaha
zaboravio je lozinku.
On povika 'Otvori se Ječme!"
Ali vrata se nisu pomaknula. Rekao je svako zrno žitarica kojih se sjetio.
'Otvori se Heljda!" "Otvori se Proso!"
Ali se vrata ipak nisu otvorila.
Tada se začuje zvuk kopita."
Pijesak.
"Kasim se pošao sakriti, ali se spotaknuo, a kovanice su se prosule na sve strane.
Tada se začuo mukli poziv 'Otvori se sezame!"
I spilja se otvorila
i pokazala najnesimpatičniju zbirku
razbojnika."
Što?
Vidiš?
Da! Da!
Tako se to radi!
Gledajte! Što sam vam rekao?
Stavite dječaka u štalu i nahranite sa njim kucajućeg krokodila.
Ali ako je on izašao, tko je ušao?
Pomoć.
Sad je moj red.
Kao što si obećao.
Tvoj red?
Oh, ti misliš ovo.
To je nevjerojatno rijetka knjiga. Tražimo je godinama.
Ne mogu te poslati nazad. Ne znam kako.
Poslati nas nazad?
Zašto bismo se ikada željeli vratiti kad je vaš svijet je tako ugodan?
Sa vašim telefonima, oružjem i...
Kako se zove ona ljepljiva stvar?
Selotejp. -Da, selotejp.
Volim selotejp.
Osim toga, što sam ja bio u Srcu od Tinte?
Pristalica Zmijske Glave.
Živio sam u šumi sa svim onim prljavim zvijerima.
Ali, pogledaj me sada.
Imam dvorac.
Nikad se neću vratiti. Nitko od nas se neće vratiti.
Da to osiguram, napravit ću ono što uvijek radim
kad netko pronađe primjerak ove zamorne knjige.
Obećao si da ćeš me poslati kući.
Da, znam. Lagao sam kad sam to rekao.
Mislim, ja sam lažov. Lažem svo vrijeme. Laž, laž, laž.
Nakon svih ovih godina, mislio sam da si to shvatio.
Ne! -Ne!
Izvadi je! Izvadi je!
Ne!
Moraš li to raditi svaki put? To je patetično.
Ne!
Sredi svoje opekline. Inače ću biti prisiljen otkazati našu Noć žonglera.
Znaš koliko sam se tome radovao. Zaključaj ih.
Hej, Darius. Nemoj zaboraviti nahraniti krokodila.
Oh, za ljubav Theseusa!
Ne, ne, ne. On to nije mislio.
Samo je gladan. To nije njegova krivica.
On je Minotaur. Jedva hoda, zahvaljujući Dariusu i njegovom čitanju.
Ovaj magarac je zeznuo puno toga.
Došli smo s pola knjige tetovirane na licu. Pogledaj u moje oči.
Ako mislite da je to loše, pogledajte moj nos. -To je odvratno. -Da... U redu.
Možete zamisliti koliko smo zadovoljni da ste vi ovdje.
Oduševljeni smo. Jer sada imamo nekoga tko stvarno zna čitati.
Ozlijedio sam se.
Ponovno.
Ne razumijem.
U Srcu od Tinte, moje ruke nisu nikad bile opečene. Ali ovdje!
Vatra nema smisla za humor.
Opet pokušavaš pobjeći?
Resa,
odustani.
Ne idemo nigdje.
Jedan trenutak
sam držao Srce od Tinte u svojim rukama.
Ali sada je pepeo.
I nikad neću otići doma.
Ali ti...
ti još imaš nade.
Kada te je Darius iščitao iz knjige, ostavio je tvoj glas u njoj.
Ali kad bi mogla pričati, bi li mi ispričala svoju priču?
Bi li?
Ne.
Ne, ne bi. To je zbog toga kako sam napisan, zar ne?
Misliš da sam slab i podmukao.
Ja nisam samo to.
Nisam samo to.
To je samo san.
To je samo san. To je samo san.
Jesi li u redu?
Kako se zoveš? -Farid.
Jesi li ti jedan od 40 lopova? -Prestani mi se obraćati.
Zar ne znaš da je loša sreća govoriti u snu? Ti glupa djevojko.
Ako pričaš u snu, nikad nećeš pronaći put natrag.
"Glupa"?
Ti si onaj koji misli da je u snu. Samo sam pokušala biti ljubazna.
Vrati se svom mrmljanju i vidi da li me je briga.
To je samo san. Samo san.
Vrati se kući.
Molim te, vrati se kući.
Dobro jutro.
Hvala.
Kako ću ti se ikad odužiti?
Resa, čak i ako ti pronađem ključ, gdje bi išla?
Ovo je tvoja obitelj?
Ovo je tvoj suprug?
Tvoja kćer?
Ti si ušla u knjigu kad sam ja izašao.
Ti si ušla u knjigu
kada sam ja izašao,
a onda te je Darius ponovno iščitao.
Gwin.
Izbavit ću te iz tih okova, i onda ideš kući.
Naći ćemo se u štali.
Nikada prije nisam imao takvu kontrolu. Znam da mogu izvući Resu iz knjige.
A možda i poslati Jarca nazad u nju.
Samo moramo pronaći još jedan primjerak knjige.
Pa, trebalo ti je samo devet godina da pronađeš ovu.
Kladim se da autor ima primjerak. Ako je živ, sigurno ima jedan.
Netko mora znati gdje živi.
Super. Sada moramo pokušati pobjeći, zar ne?
Ili to, ili će sa nama nahraniti kucajućeg krokodila.
Netko ga mora zaustaviti.
Prije nego što išta kažete, ovdje sam da vam spasim glave.
Nakon što si ih stavio na panj?
Slušaj, ti želiš svoju ženu natrag isto koliko se ja želim vratiti svojoj obitelji.
Ako misliš da postoji još jedan primjerak knjige, dobro, nađimo je zajedno.
A kako misliš da pobjegnemo?
Stranica 14.
Moćna oluja?
Ulazite u dvorac! -Idemo!
"Sa dalekog sjevera su čuli naricanje vjetra,
i ujak Henry i Dorothy su mogli vidjeti
kako se duga trava povija u valovima ispred nadolazeće oluje.
"Dolazi ciklon, Em. Idem po stoku."
Dobar psić.
"Odjednom, ujak Henry ustade."
Maknite se s trga!
"Potrčao je prema šupi gdje su se nalazile krave i konji.
Teta Em je ostavila svoj posao i došla do vrata.
Jedan pogled joj je ukazao na blisku opasnost.
'Brzo, Dorothy! Trči u podrum!"'
Tu je! Hajde!
"Čudna stvar se desila.
Kuća se zavrtjela par puta i podigla u zrak.
Dorothy se osjećala kao da leti u balonu."
To bi trebalo biti dosta!
Gubimo se odavde!
Moramo pobjeći!
Pomozite mi!
Dođi ovamo! Idemo.
Hajde! -Samo ravno!
Hajde! -Držite ih!
Hajde, ustaj!
Bio si u pravu.
Mo!
Gwin! -Meggie!
Meggie!
Gledaj! Drži se! Čekaj, drži se!
Ne mičite se!
Pazite!
Lakoprsti!
Gdje idemo?
Ne ostavljaj me!
Zatvorenici!
Oni bježe!
Trčite!
Brzo, ulazite! -Trči, trči!
Ulazite!
Uzmi ključeve, požuri! -Uzmi sve ključeve!
Koji? -Onaj sa devetkom!
Čekaj, čekaj, čekaj, Gwin!
Hajde, Gwin.
Hajde! U redu, idi, idi!
Držite se!
Pazi!
Još misliš da sanjaš? -Što drugo može biti?
Mi letimo.
Ili to noć leti pored nas?
On živi u Alassiu.
Gdje je to? -Na jugu. -Jugu?
Možeš li biti malo precizniji?
Bolje od deva, ha? -Farid.
Oh, huligan.
Farid, nešto odjeće za tebe. Inače ćeš se smrznuti.
Ovo je to to mjesto. Čovjek u ribarnici kaže da on živi u stanu preko put trga.
Dobro. Super.
Ja ne idem. -Kako to misliš? Moraš doći, inače mi neće vjerovati.
Oh, ne znam. Znaš biti prilično uvjerljiv.
Ti s me iščitao iz knjige.
Knjiga je ovdje na dohvat...
Bojiš se.
Nikad nisi čitao Srce od Tinte, zar ne?
Što je imam čitati? Ja sam je živio. Osim kraja, on me ne zanima.
Pa, zašto ne? -Znaš li ti kraj svoje priče, Meggie?
Ne. I vjerujem da ne bi ni željela znati.
To bi bilo poput okretanja zadnje stranice u krimiću.
Gdje je u tome zabava? -Pa, mislim da znam kraj moje priče.
Idem kući.
Zašto? -Žao mi je. Ovo je sve previše stvarno za mene.
Draža mi je priča koja ostane na stranicama kojima i pripada.
Ne, moram se vratiti svojim jadnim, oskvrnutim knjigama.
Želim ih zakrpati, srediti ih.
Ja ću to napraviti. Pusti da... -Evo vam nešto novca.
Vidiš, već sam si kupila kartu.
Doviđenja.
Sretno.
Elinor... -Pusti ju. -Nemoj se prehladiti.
Ćao.
Evo ga. To mora biti to.
To je to.
Što? Oh.
Signor Fenoglio? -Da? -Gospodine, moje ime je Mortimer Folchart.
Ja sam Meggie. -Moja kći. -I ja želim biti pisac. -Stvarno?
Da. Dajte mi nešto za pisanje. Budite brzi, kolač ni je u pećnici.
Nemojte samo stajati kao da ste preparirani.
Ako želite autogram, dajte mi olovku. -Ne želimo ga.
Ne želite autogram? -Ne.
Zašto ste onda pozvonili?
Pa...
Lakoprsti je na trgu, a mi smo upravo pobjegli iz Jarčeva sela,
i nećete vjerovati što je Basta pokušao učiniti.
Što?
Vrati se kući.
Molim te, vrati se kući.
Dobra priča, to vam priznajem. Čudousti su prekrasan koncept.
Da sam se bar ja toga sjetio. Previše je apsurdno da se ozbiljno shvati.
Znam da su moji likovi toliko uvjerljivi da se čini kao da su iskočili sa stranica.
Ali to jednostavno nije moguće.
Točno kako sam ga i zamišljao.
Ovako se ljudi sigurno osjećaju kada dobiju dijete.
Čekaj, gdje idete? On vas ne želi sresti.
Naravno da želi. Ja sam mu praktički otac.
Što je bilo to na kraju? -To se zove Zmajev dah.
Možeš li me to naučiti?
Siguran sam da vam mora biti uzbudljivo upoznati svoje likove.
Ali svrha našeg dolaska kod vas je da pronađemo način...
da ga vratimo u knjigu.
Tvoj otac mi je upravo dao ideju za jedan lik.
Veliki lopov koji krade stvari
kao što vrana krade svjetlucave predmete sa prozorske daske.
Ja ih ne pokušavam ukrasti.
Ugrabio si ih. Pokušavaš ih zadržati dalje od mene.
To, moj prijatelju, je krađa. -Samo pokušavam vratiti svoju ženu.
Lakoprsti. Čudesno je da sam te upoznao. -Oh, ne, ne. Ne
Ožiljci su savršeni. Grozni su kao što sam i zamislio.
Rekao sam vam, on se plaši. -Ali ne mene, nadam se.
On se plaši onoga što se događa na kraju knjige.
Kako to misliš? Zato što umire?
Oh, ne.
Oh, vidim. U redu, žao mi je. -On umire na kraju?
Priča je morala biti uzbudljiva, to mi je posao. Ne mogu svi sretno završiti.
Život nije uvijek takav.
Kako se to dogodilo?
Ubio te jedan od Jarčevih ljudi dok si pokušavao spasiti Gwin.
To je vrlo dirljiv prizor smrti. Plakao sam kad sam to pisao.
Misliš da me je briga što si ti napisao?
Ti ne kontroliraš moju sudbinu. Inače ja ne bih bio ovdje.
Ja nisam samo neki lik iz tvoje knjige
a ti...
ti nisi moj Bog.
Slušaj, stari...
da li imaš primjerak knjige ili ne?
Budući da bih sada želio ići kući, molim te.
Problem je što nije štampana desetljećima.
Plus, originalno je tiskana u dosta malo primjeraka.
Zatim je došlo do vatre u skladištu, a izdavač je bankrotirao.
Ovo će trajati vječno.
Prestani. Ovo nije vrijeme za budalasto ponašanje.
Prestani. -Ti si kisela kao i kozji urin.
Hvala. I ne želim znati kako ti to znaš.
Pogledaj oko sebe. Ovaj vrt je raj.
Nema goniča robova. Nema pješčanih oluja.
Nema buha. -Nema mira i tišine.
Ne, nije ni ova.
Imao sam nekoliko primjeraka ali sam ih posudio za
izložbu knjiga u Genovi prije nekoliko godina, gdje su ukradene.
Vjerojatno Jarac stoji iza krađe.
U to vrijeme sam pretpostavljao da je to samo loša sreća.
Ah! Evo nas. -Što je to?
Originalni rukopis. Pogledajte to! Napisan pisaćom mašinom, možete li to zamisliti?
Grabežljivci.
Nakon svih ovih godina, još uvijek se sjećam likova.
Vile mahovinke iz Bespute šume.
A u dvorcima Ombre...
Crni Princ.
Šarena družina.
I naravno ti, Lakoprsti.
Kao i zlikovci:
Zmijska Glava, Jarac i Vatreni hranitelji.
I najgore od svega, Sjena.
To je prekrasna knjiga, moram to reći.
Sve bih dao da i sam uđem u nju. -Pa, stani u red, starče.
Imam stranice 209-447. Što ti imaš? -Ja imam ostale.
U redu. Trebam to. -Sad me možeš iščitati natrag, zar ne?
Pa, pokušat ću. Ali tek nakon što iščitam svoju ženu, i ona bude u redu.
Napravit ću to jedino na taj način.
Mogli bi imati problema. -Što to govoriš?
Ne možeš je iščitati.
Zašto?
Jer ona nije u knjizi.
Što mi nisi rekao? -Vidio sam ju. Ona više nije u knjizi.
Ona... -Gdje?
Ona je u Jarčevu selu. Darius ju je iščitao -Ona je živa?
Upravo smo bili tamo a ti mi to nisi rekao!
Trebala nam je knjiga. -Nije nam trebala! -Ja sam trebao knjigu!
Moja mama je bila tamo i nisi nam to rekao?
Slušajte... Ne gledaj me tako,
jer da je tvoj tata znao istinu, ne bi mi pomogao da nađem knjigu,
a trebam je.
Sebičan, odbojan, slabog karaktera! -Krivi njega, on me je napisao takvog.
Ne slažem se. -Reci mi kako da je nađem!
Ne dok ne obećaš da ćeš me iščitati natrag.
Reci mi kako da nađem svoju ženu. -I meni nedostaje moja obitelj.
U redu.
Obećavam.
I ja želim pomoći u spašavanju mame. Povedi me. -Znaš da to ne mogu učiniti.
Ali ja mogu pomoći.
Ti pomažeš ostajanjem na sigurnom mjestu. To je ono što možeš napraviti.
Ti ne znaš što ja mogu napraviti.
A ne znam ni ja.
Meggie, hoćeš li molim te...?
Ok, hajde. Moraš ostati ovdje.
Hvala vam. Brinite se o Meggie. -Da. -I o Faridu. -Što?
Vodite brigu i o Faridu. -Naravno.
Zašto ne mogu ići i ja? To je moj auto.
Dušo.
Samo je vrati.
Hoću.
Sveden na dadilju. Sjajno.
Požuri, propustit ćemo vlak. -Koliko dugo će trajati put?
Ne jako dugo. Hajde.
Mogu li sjediti pored tebe, mama? -I ja. Ja ću sjediti u sredini.
"To se samo dogodilo ", rekla je Dorothy.
"Nisam mogla ništa napraviti."
Nemate pravo...
"Ako želiš da koristim svoje čarobne moći da te vratim kući
moraš prvo nešto napraviti za mene.
Pomozi mi i ja ću tebi pomoći."
"Što mi je činiti?" reče djevojka.
"Ubij Zlu Vješticu sa Zapada."
"Sa dalekog sjevera su čuli naricanje vjetra,
i ujak Henry i Dorothy su mogli vidjeti kako se duga trava povija
u valovima ispred nadolazeće oluje."
"Toto je nasmijao Dorothy.
On je bio mali crni pas s dugom svilenom dlakom
i malim crnim očima koje su veselo treptale
sa obje strane njegovog smiješnog sićušnog nosa."
Toto? Oh, Toto, nemoj se plašiti.
Samo više nisi u Kansasu.
Oh, Toto.
Toto, izađi od ispod.
Uvalit ćeš me u nevolje.
Ja sam. Otvori vrata.
Samo malo.
Niti jedan zvuk. Ozbiljna sam.
Žao mi je, nisam imao izbora.
Ali, gledaj, to je Basta.
I, žao mi je, ali bojim se da su mi se sve pristalice izmiješale.
Bok, princezo. Gdje ti je otac?
Rekao sam im da ga nema, ali mi nisu vjerovali.
Rekao si im? -Držao mi je nož na grlu.
Zar nije strašan? A oni ne vjeruju da sam ja autor.
Recite nam gdje je Čudousti prije nego što vas oboje ubijem.
Toto, ne!
Toto?
Oh, moj Bože!
Naslijedila je očev dar.
Još jedan Čudousti.
Stari Jarac će biti zadovoljan.
Povedi ih oboje.
Dakle, ako ju je Darius iščitao iz knjige...
Oh, ne, ne, ne. U redu je.
Uglavnom. Ona... -Uglavnom?
Ona nema glas.
Što? -On ju je iščitao prošlog proljeća...
i ona nema glas.
Ali osim toga, ona je u redu.
Stani. -Zašto?
Samo stani. -To ima smisla, ti govoriš lasičji.
Mislio sam da sam ti rekao da ostaneš sa starim.
Ali on je zločest.
Nije zločest kao Jarac.
On me ne plaši. Podigli su me ubojice i lopovi.
Pa, trebao bi te plašiti.
Trebao bih te natjerati da se vratiš. -Slijedio bi te.
Ulazi.
Nakon ovoga, naučit ćeš me Zmajev dah... -Ulazi u auto.
Dobar dan, gospodine Fenoglio?
Ovi momci samo kruže perimetrom. Trebali bi sada krenuti.
Kada dođemo u nastambe sluškinja
Resina soba je treća na desno kad uđemo sa stražnje strane.
Ja ulazim. Vi me pokrivajte.
U redu, ovo je naš ulaz.
Slušajte, ovo će biti opasno, pa morate držati korak.
Moramo se brzo kretati.
Nakon tebe.
Hoćemo li se odmoriti?
Ne, u redu je. Samo nastavi.
Mulac. -Ne, ja sam u redu.
Što je to bilo? -Gdje?
Ondje je! -Ubijte ga!
Skinite ga! -Hvala.
Oni su tamo iza trga. -Oh, ne.
Pa, idemo. Brzo.
Požuri! Hajde! -Presresti ćemo ga na trgu!
Ne dozvolite mu da pobjegne!
Gledaj. Gledaj ovo. Pogledaj Zmajev dah.
Mislim da ga imam. Evo, osjeti moju ruku.
Ovo predugo traje. Idem vidjeti je li on u redu.
Hajde. -Pronaći ćemo ga.
Nije daleko.
Odlično. -Hvala. Moje zadovoljstvo.
Pogledajte tko se vratio. To je lijepo.
Baš na vrijeme za tvoje pogubljenje.
U redu.
Jarčev dvorac je poput hotela s pet zvjezdica.
Ne za tebe, očito. Ti ćeš biti zaključan u grobnici.
Ali neki od naših gostiju dobiju sobu s pogledom.
Resa. Žao mi je.
Slušaj, tvoj suprug je ovdje.
Došao te je spasiti.
Onuda! Onuda!
Tamo!
Hajde!
Što se dogodilo? -Oni će ubiti Lakoprstog.
Ovdje. -Oni će ga ubiti, to je moja greška.
Ne, nije. Što se dogodilo?
Sva slova u abecedi. Izgleda poput moje knjige.
To je kao da uđem u svoju maštu.
Pitam se što će te Jarac natjerati da pročitaš. Nadam se da je nešto dobro.
Ja sam uzbuđen, jesam. Jesi li i ti?
"'Koji splav, Jime? Naš stari splav. '
'Želiš reći da naš stari splav nije sav razmrskan?'"
Ja sam uvjeren.
Iako ne znam što će jadan dečko bez svog splava.
Ne. -Umorna sam od toga da radim glupe trikove za vas.
Recite mi gdje je moj otac. -Nemam pojma.
Iskreno, nije me briga, jer ti čitaš jednako dobro kao i on.
Zašto ti buljiš?
Upravo si takav kakvog sam te napisao. Kukavički nasilnik.
Kako se usuđuješ.
Platit ćeš zbog svoje prljave priče!
Samo ga kralj može izvući.
Zar se ne sjećate?
Nikad mi se nemoj smijati.
Mičite ga od mene. Pogubite ga zajedno sa ostalima.
Psa? Želite da pogubimo psa?
A ti, vidjet ćemo kako si zaljubljen u svoje kreacije
kad ti sjena odere kožu s leđa.
Ne možete je dovesti iz knjige. Spalili ste zadnji primjerak. Vidjela sam to.
Pogrešno.
Sačuvao sam primjerak knjige za sebe. Zar nisam pun iznenađenja?
Ne, nisam ih mogao sve spaliti, zar ne?
Ne dok je moj stari prijatelj zarobljen unutra.
Oh, voljet ćeš ga.
A pod voljeti, mislim na sakrivanje od njegova terora.
Vidiš, ja volim ovaj svijet,
i namjeravam napisati svoje ime na svakoj njegovoj stranici.
Ti...
i sjena ćete mi pomoći da to ostvarim.
Neću ništa čitati za vas.
Oh, stvarno?
Dozvoli mi da ti pokažem što se događa onima koji su neposlušni.
Ona je bila jako neposlušna. Zamorna do krajnosti.
Uvijek pokušava pobjeći.
Pa ću tome stati na kraj.
Meggie. -Mama.
To si ti.
Mo je ovdje. Izvući ćemo se. Pobjeći ćemo. Svi ćemo pobjeći.
Pa...
kako dirljiv prikaz empatije.
"Mama".
Pogledaj me.
Da, vidim sličnost.
Da li i dalje misliš da te ne mogu uvjeriti da mi čitaš?
Ne! Mama! Mama!
Molim vas! Molim vas!
Meggie!
Je li prekasno za bilo kakve promjene?
Promjene?
Razmišljaš li možda da bi mogao dodati nekoliko redaka, znaš što mislim?
Ne moram biti neki ljepotan, ili slično.
Ne znam da li si primijetio moj nos. -Oh, tvoj nos. Da, tako je.
Misliš da bi mogao to napraviti? Ponovno napisati neke stvari, promijeniti nešto.
Ne znam. To je sjajna ideja.
Miči se.
Što to radiš? Pusti me. -Ne možeš ići tamo.
Oni imaju moju kćer. -Ubit će je ako nešto napraviš.
Nisam je trebao ostaviti samu. -Moramo ostati skriveni.
Ne trebaš se ničega plašiti. To su samo stari prašnjavi lijesovi.
Ako tu postoje bilo kakvi zli duhovi, oni nisu ljuti na nas.
Princeza treba odmoriti taj svoj glas za večeras.
Vidjela sam mamu. Ona je ovdje zatvorenik.
Znam.
Jesi li vidio mog tatu?
Da, on je u redu.
Jarac ima još jedan primjerak knjige.
Natjerat će me da iščitam sjenu iz nje.
Imam dar kao i Mo.
Mogu to napraviti.
Pa, onda me možeš iščitati nazad.
"Jedne noći obasjane mjesečinom,
Sjena je uključila svoj odvratni..."
Natjeraj je da ubije Jarca.
Učini da Sjena to napravi.
Hrana za malu princezu.
Jarac želi da obnoviš snagu za večeras.
Trebao bi ostati. Pričamo priče o duhovima.
Tako je. Ti ne voliš priče o duhovima, zar ne?
Dat ću ti priče o duhovima, ti...!
Mičite ga s mene!
Moja vrećica!
Nemaš svoj sretni talisman. -Vrati mi to!
Zašto ne uđeš i uzmeš ga?
Što radiš?
Netko nas treba izvući, a mislim da to neće biti pisac.
Vrati mi to. -Budi oprezan.
Možda mi ne treba talisman. Vrijeme je da završimo ono što smo započeli.
Sa kostima mrtvaca u ovom lijesu, ja te proklinjem.
Nemoj to govoriti. Povuci to!
Nek te njegov duh opsjeda na svakom koraku.
Povuci to!
Otvori vrata. -Požuri se. Brzo.
Otvori vrata. -Hajde.
Pusti me van.
Koji? -Pomoć! Zatvorenici bježe!
Vatra! Upotrijebi vatru! -Hajde, požuri.
Pomoć! Zatvorenici bježe!
Zatvorenici bježe!
Hajde!
Hajde.
Zatvorenici bježe! Pomoć!
Pomoć! Brzo!
Žao mi je, ne mogu.
Ne mogu, Žao mi je. -Ostani! -Ne idi.
Ne moraš biti sebičan samo zato što sam te takvog napisao!
Ti si više od toga! Sam si to rekao!
Ostani i pomozi nam!
Pomoć!
Zatvorenici bježe! Pomoć!
Provjerite sva dvorišta!
Pusti me van!
Ne odlazi! Vrati se!
Oh, Bože.
To je vjerojatno najgluplja stvar koju si napravila u životu, Elinor.
Tamo je gomila ubojitih nasilnika.
Misliš da ćeš se ušetati tamo i reći im što da rade?
Sigurno će te poslušati, zar ne?
Ludi stari knjiški crve sa glavom u oblacima.
Hvala ti. -Ti si živ.
Hvala.
U redu. U redu, to je dovoljno.
Jesi li ih pronašao? Resa, Meggie, kako su?
Oni su u redu. -Dobro.
Za sada.
Ali Jarac ima primjerak knjige. -On ima što?
Tajno je sačuvao jednu.
To je uvijek bio njegov plan, iščitati Sjenu iz knjige.
Ne mogu iščitati sjenu. To bi nas sve ubilo.
On te više ne treba.
Našao je nekog drugog.
Meggie.
Meggie?
Imate blokadu pisanja? Možda ja mogu pomoći.
Da, tako je. Ti želiš biti pisac, zar ne?
Rekli ste to kao da je to nešto loše. -Ne, ne. Samo je to usamljena stvar.
Svijet koji stvoriš na stranicama se čini više blagonaklon i
živ nego svijet u kojem živiš. -I radije bi da budeš u tom svijetu.
Ti si pametna djevojka, Meggie.
Nisam se mogao nadati boljoj mladoj dami s kojom bih bio zatvoren u grobnici...
dok čekam na pogubljenje.
Sada, nisam baš dobio ono što mi treba...
ali je vrlo blizu.
Hajde, nahrani nas.
Uranili su. Zašto su uranili? To je jako nezgodno.
Stavio sam ga tu negdje. Riječi moraju biti savršene, ili neće funkcionirati.
Mora ih napisati pisac. Moraju zvučati poput Srca od Tinte.
Ah. Evo ga.
Evo čega?
Nešto za nju da me zapamti nakon što umrem.
Ja baš ne držim puno do tvog piskaranja, starče.
Pa, ti jesi moje grubo piskaranje, Magpie,
pa bih bio oprezan sa onim sto gužvam da sam na tvom mjestu.
Gdje je vodite? -Da je odjenemo u haljinu za zabavu.
Oh, ne brini, i ti si pozvan na gozbu.
Ne bi jeli bez tebe. U stvari, ti si glavno jelo.
Sjena će se hraniti sa tobom i tom sluškinjom kasnije večeras,
pa budi uvjeren da će netko kasnije doći po tebe.
Htjela si biti sama, zar ne? Pa, evo te. Sama u divljini.
Ubodi komaraca i žuljevi i...
Oh, Bože.
A da li imaš plan? Ne, nemaš ga.
Samo unajmi motor, pronađi kartu.
Smislit ćeš nešto kad dođeš tamo.
Ovo je plan. -Dobro. -Ti iskoristi svoju vatru i odvrati im pažnju.
Mogu napraviti požar u dvorcu. -I ja mogu pomoći.
Nemoj mi stati na put.
Kad Jarčevi ljudi budu pokušali ugasiti vatru,
ja krećem i spašavam Meggie i Resu. -Ali njih je puno više.
I oni imaju te... -Puške.
Zato ćemo se maskirati kao Crne Jakne. Idemo.
Pa, hajde, kreni.
Ovo je stvarno predivno malo selo.
Ali bi bilo lijepo imati nešto malo veće.
Raširiti se.
Proširiti granice mog kraljevstva. Zato mi treba sjena.
I ne želim da još netko pobjegne.
Ako se ne prestaneš tresti, ubost ću te s iglom.
Da li stvarno očekuješ da iščitam cijelu vojsku iz ove knjige?
Imaš li bolju ideju? -Ne.
Tako sam i mislio.
Miči se.
Hajde.
Da.
Hajde! Hajde!
Nastavi.
Naprijed.
Ne pokušavaj ništa neobično, ili više nikad nećeš vidjeti svoju majku živu.
Molim te.
Došlo je vrijeme da se ujedinimo sa našim starim prijateljem!
Pa, zaveži ih onda.
Dobra večer.
Želiš li otići odavde?
Onda mi moraš pomoći.
Srce od Tinte! Srce od Tinte!
Čitaj je!
Čitaj riječi!
Srce od Tinte!
Izgovori riječi!
Jako si dobar u tome.
To ne znači da smo prijatelji ili slično.
Čitaj! -Čitaj!
Srce od Tinte!
Čitaj!
Imam ga. Evo.
"Jarac je vodio vojsku brutalnih muškaraca
koji su ulijevali strah u srca i um svih koje su sreli.
Kad god bi oni prošli... -Resa.
ljudi su zatvarali svoja vrata i sakrivali se zajedno sa svojom djecom.
Ali od svih zlikovaca koji su vrebali u Besputoj Šumi
onaj od kojeg su najviše strahovali i kleli ga, bio je poznat kao Sjena."
Sjena.
"Stvoren iz pepela Jarčevih žrtava,
Sjena je bio nepovrediv, besmrtan i nemilosrdan kao i njegov gospodar.
Njegovi prsti, pa čak i njegov dah, donosio je smrt
nanjušivši svoj put kao lovački pas na tragu."
"On se pojavljuje samo kad ga Jarac pozove, diže se sa zemlje, bezlična i vatrena životinja.
Ne. Prestani čitati. Prestani. -Željan proždiranja sljedeće žrtve."
Prestani čitati, Meggie.
Meggie, prestani čitati!
Prekrasno.
Gozba.
Mama!
Sjena!
-Toto! Dobar dečko.
Mama!
Gozba.
"Još jedna zvjezdana noć, Sjena je čuo drugačiji glas.
Glas djevojke, a kad je pozvala njegovo ime, sjetio se."
Uzmi tu knjigu! -"Sjetio se svih onih iz čijih je pepela stvoren.
Sveg jada i sve tuge. Sjena se sjetio, i bio je odlučan da se osveti.
Osveta na one čija okrutnost je bila uzrok sve te nesreće."
Natjeraj je da stane. -"Sjena je otišla svom gospodaru
i posegnula prema njemu svojim pepeljastim rukama."
To nije dobro! -Maknite je!
To nije knjiga. To nisu prave riječi.
Zaustavite ju. Neka netko zaustavi njeno čitanje!
Zaustavite je! -Meggie, pazi!
Mo!
Daj mi to! -Vrati mi to!
Kakav ugodan preokret.
Čudousti, stigao si baš na vrijeme za večeru!
Ne!
Ne moj dvorac!
Napad!
Nap-p-pad!
Silazi! -Miči mi se s puta!
Resa.
Ne! Miči se!
Što...! Ne!
Misliš da me ti promašaji mogu pobijediti?
Idi! Požderi je!
Morat ćeš prvo proći pored mene! -Pazi, Mo!
Samo nastavi čitati! -Što? -Nastavi čitati!
Ne mogu! Nije ništa preostalo za čitanje.
Onda piši.
Hajde, Meggie!
Ti to možeš!
Sjena se okrenula od nevinih
Hajde, Meggie.
"Sjena se okrenuo od nevinih.
Vratio se zlom gospodaru koji ga je kontrolirao svih ovih godina.
Sjena je posegnuo prema njemu pepeljastim rukama.
Kad je to napravio, Jarac je počeo pucati i blijediti poput stare stranice knjige
postajući proziran i tanak poput papira."
Neću ti dozvoliti!
Tata!
"Jarčeva, poput tinte crna duša, ispunila se stravom kad je vidio da je blizu kraj.
Kao i duše svih unutar Sjeninog pogleda koji su počinili zločin u Jarčevo ime.
I onda su bili otpuhani, poput pepela na vjetru."
Stani! Pomoć!
Ne!
"Dok se i samo čudovište raspalo i više ga nije bilo."
To je Meggie. Ona čita.
Oni se vraćaju u svoje knjige. Propustit ću to!
Ja se ne želim vratiti u svoju smrdljivu knjigu.
"Svi oni koji su pozvani protiv svoje volje, ako su bili u vidokrugu djevojke
su oslobođeni, i vraćeni su tamo odakle su došli."
Mo. Mo!
Toto?
Meggie!
Molim te, oslobodi me.
"A starom stvoritelju se konačno ispunila želja,
nestao je u svijet o kojem je samo sanjao.
I onda, napokon, nakon onog što se činilo kao da je cijeli život željela,
mladoj djevojci su napokon ispunjeni najveći snovi.
Za to vrijeme su majka, koju je znala da će opet vidjeti, i otac kojeg je voljela...
Meggie.
dotrčali da zagrle njihovu jedinu..."
Dušo, nedostajala si mi.
Što se dogodilo?
Propustio sam to.
Svi su nestali.
Stigao sam prekasno da odem kući. Sada me nikad neće iščitati nazad.
Rekao je da će pokušati. Nakon što mu se vrati žena.
Pa, neće. Nikad ne bi riskirao da je ponovno izgubi.
I ne želim ga tjerati.
Prestani, Elinor. Tako je glupo plakati nakon sretnog završetka.
Dođi ovamo.
Lakoprsti.
Lakoprsti?
Idemo. Hajde, vrijeme je da idemo.
Požurimo. Hajde. Meggie. -Meggie, brzo. Idemo.
Knjiga je nestala.
Ne trebamo je. -Odlično. Sada ću imati noćne more tjednima.
Hajde. -Hajde.
Jeste li u redu?
Mislio si otići bez mene?
Oh, ne.
Bolje da ideš s njima. -Pa, ako odlaziš,
vjerojatno bi trebao ponijeti ovo sa sobom.
Ti si to ukrao?
Učio sam od najboljeg. Mislio sam da možda možemo naći nekoga.
Drugog čitača. Nekog tko te može poslati nazad.
Što je s tom djevojkom?
Sviđa ti se, zar ne? Ako odeš sa mnom, možda je nikad više nećeš vidjeti.
Ukrao sam sliku iz novčanika Čudoustog.
Pa, ako ću jahati s tobom...
mogao bi biti koristan.
Pred nama je dugo hodanje.
Lakoprsti.
Lakoprsti!
Obećao sam ti.
Sada si ti na redu.
Super.
Jesi li siguran da želiš ovo? Sjećaš se što se događa na kraju knjige.
Onako je kako sam rekao piscu. On me ne kontrolira.
Moja sudbina je sada u mojim rukama.
Sretno.
Hej, nemoj to krivo shvatiti, ali nemoj se vratiti, ok?
Napravi to.
"Prošlo je puno godina od kada Lakoprsti nije vidio uvijanje livade i stari mlin.
Ali to je bilo još ljepše nego što se sjećao.
Leptiri su oblijetali iznad trave..."
Otišao je natrag. Tamo gdje želi biti.
Što je s tobom?
Ja ga ne mogu slijediti.
Budući da sam zadržao Gwin, kraj njegove priče će biti drugačiji.
On neće umrijeti.
Možeš ostati s nama.
To je mamina ideja.
Žao mi je. Zar nisam to to trebala reći?
Samo ne očekuj da te iščitam natrag.
Možeš me naučiti čitati? -Da.
Možda.
Ja mogu tebe naučiti Zmajev dah.
Roxanne!
Roxanne.